Komitern

Komintern
**__Hammer og sigd__** er et symbol som forbindes med kommunismen. Det er opprinnelig fra [|Russland], der det ble tatt i bruk i 1917/1918. I 1922 ble hammer og sigd offisielt merke for Sovjetunionen, og det inngikk i statens emblem eller «våpen». Symbolet er i dag forbudt i en rekke land på grunn av sin assosiasjon med kommunismen. Hammeren står for industriarbeidere og sigden for jordbruksarbeidere (i stedet for sigden brukte man aller først bildet av en plog). Sammen skal de to redskapene stå for foreningen mellom de to hovedgruppene innen arbeiderklassen. Symbolet har blitt brukt i flere kommunistiske lands flagg, og i mange kommunistpartiers emblemer.

≠ Komintern blir også kalt Den Tredje Internasjonale. Den tredje internasjonale bygde på den «demokratiske sentralisme». ≠ Ble stiftet på en kongress i [|Moskva] 4. Mars 1919 etter Lenins og Sovjetunionens kommunistiske partis intiativ ettersom de følte at den "2. internasjonale mistet sin verdi. ≠ Er en internasjonal sammenslutning av kommunistiske og venstresosialistiske partier. Den tredje internasjonale bygde på den «demokratiske sentralisme». ≠ Kommunistpartiene i verden samlet seg i en internasjonal organisasjon som de kalte Komintern. Også Det norske Arbeidepartiet var medlem av Komintern mellom 1919 og 1923. Da partiet meldte seg ut i 1923, brøt et mindretall ut og dannet Norges Kommunistiske Parti. (NKP) ≠ Sentralt i Kominterns politikk var at kommunistpartier over hele verden skulle forene seg for å hjelpe den proletære revolusjon, og idéen om demokratisk sentralisme, som involverte streng disiplin i kommunistpartiet. Et parti som skulle kunne bli med i Komintern måtte gå med på 21 betingelser. ≠ Selv om Komintern var ment å være en internasjonal organisasjon, ble den i praksis styrt av Sovjetunionen. ≠ Komintern ble oppløst i 1943, som følge av alliansen med [|USA], [|Storbritannia] og [|Frankrike] mot [|Tyskland].

Et parti som skulle kunne bli med i Komintern måtte gå med på **21 betingelser**. Noen av disse betingelsene var: - Å spre propaganda i by og land i favør av den proletære revolusjon. - Å fjerne reformister og folk i det politiske sentrum fra stillinger i arbeiderklassens organisasjoner. - Å kombinere lovlige og ulovlige arbeidsmetoder. - Å ignorere aktivitetene til alle parlamentarikerne. - Å erklære sin motstand mot pasifisme. - Å støtte frigjøringsbevegelser i koloniene - Å sikre at fagforeninger gikk inn i den 'røde' Internasjonale faglige sammenslutninga (ITU) fremfor den 'gule' Amsterdam-sammenslutninga. - Å organisere seg på basis av demokratisk sentralisme og regelmessig kaste ut medlemmer som var illojale mot partiet. - Å støtte alle eksisterende sovjetrepublikker. - Å tilpasse sitt partiprogram etter retningslinjer fra Komintern. - Å akseptere alle avgjørelser i Komintern som bindende. - Å ta navnet 'Kommunistparti'. - Å ekskludere alle medlemmer som stemte mot noen av de 21 punktene.

Redigert 7. Februar av Aurora
 * Publisert 7. Februar av Katinka**